En
underbar vacker kyrka som har anor långt tillbaka i tiden och sannolikt en
stavkyrka som uppfördes tidigast under 1200-talet. Under 1400-talet uppfördes en
ny kyrka med långhus och kor, enligt ett pergamentbrev kan år 1479 gälla som
kyrkans invigningsår och pergamentet är undertecknat av biskop Brynolf i Skara
och tillägnat S:ta Maria Magdalena kapell i Bremhult. Kyrkan fick en ny
predikstol och en ny altaruppsats under 1600-talet. Det tillkom även målningar i
valvtaket, på läktarbröstet och bänkdörrarna och alla dessa målningar var
utförda av kyrkmålaren Dittlef Ross.
![](../../../../Bilder/Gamla%20Borasbloggen/2017/Vecka%2026/20090509%20Bramhults%20Kyrka%20(23).jpg)
Foto Glenn Murberg 20090509
Så här såg kyrkan ut år 2009 när jag var och
besökte kyrkan och den ser fortfarande välbevarad ut och under mitt
besök så höll man på att skrapa och måla fasaden på andra sidan av
kyrkan. Det är ju bra att man underhåller en sådan här gammal
byggnad och vid detta besök hade jag inte möjligheten att gå in och
fotografera men jag har det på min fotolista att göra det till
hösten.
Kyrkan fick en utvidgning år 1798 till sitt nuvarande utseende och
den tidigare inredningen togs bort och år 1879 övertäcktes
korfönstret som var placerad i mitten av kyrkan. I stället tog man
upp för två fönster på vardera sida om altaret. Altarkorset från år
1799 försågs med ramverk och år 1925 utfördes en ny takmålning av
John Hedaeus en känd Boråskonstnär.
![](../../../../Bilder/Gamla%20Borasbloggen/2017/Vecka%2026/Bramhults%20Gamla%20Kyrka.jpg)
Mellan åren 1951 – 1954 genomgick kyrkan en
ordentlig renovering och i samband med denna så framtogs rester av
Dittlef Ross målningar och man återställde färgsättningen av
interiören som fanns år 1816. Vi grävningar under kyrkan sommaren år
1951 gjorde man fynd av medeltida mynt och de två äldsta, danska
silvermynt ifrån Erik Menveds regeringstid år 1286 – 1319 och man
påträffade även aska, kolbitar samt brandskadat glas när kyrkans
södra vägg. Man hittade även mynt ifrån Kristoffer II:s tid år 1319
– 1332. Det ålderdomliga begravningsskicket i långhuset västra del
hittade man en korsmärkt sten nära väggen vid den nuvarande kyrkans
mitt som kan vittna om kyrkans medeltida anor. Att man har hittat
aska, kol och brännskadade metallstycken inom ett röslikande område
underkyrkans golv kan det betyda att den äldsta kyrkobyggnaden på
platsen uppförts över en forngrav.
Den gamla kyrkan hade blivit för liten och även för mörkt för
1700-talets församling och vid flera sockenstämmor höjde man röster
för att i alla fall göra den nedre delen av kyrkan ljusare genom att
ta upp ett hål i vägen och sätta in ett fönster i västra gaveln. För
att kyrkans besökare skulle kunna stå raka i kyrkan så sänkte man
golvet år 1767, lika så klockstapeln behövdes renoveras så
diskuterade man även möjligheten att i stället uppföra ett klocktorn
av trä vid västra gaveln med detta menade man att det skulle göra
kyrkan både prydligare och rymligare. Tio år senare uppstod tanken
att uppföra ett nytt och rymligare vapenhus vid västra gaveln men
istället föreslog byggmästaren att kyrkan skulle byggas till på
följande sätt: det gamla koret tas bort och ett nytt skulle byggas
ungefär 13 alnar(En aln är 59,4 centimer) långt och samma höjd och
bredd som kyrkan i övrigt. Byggmästaren lovade att företa arbetet
nästkommande år om man kunde få fram virke till detta, till material
behövdes 102 timmerstockar som var 15 aln långa och 51 stockar 10-12
alnar längd. Dessutom behövde man ställningsspiror, sten till
grundläggningen, bräder, spik och ekspån till takläggningen.
Församlingen vände sig till överintendentämbetet med anhållan om att
ämbetet måste översända plan och dessein till ombyggnaden på
grundval av byggmästarens beräkning. Prosten Reinholdsson framhöll i
sin skrivelse på församlingens vägnar att ritningen inte görs
vidlyftigare än vad förslaget visade på grund av församlingens
bristande resurser. Ärendet behandlade snabbt i
överintendentsämbetet och redan den 13 december 1796 fick man svar
från landshövdingen i länet av kungl. Maj:t gillad ritning till
utvidgandet av Brämhults kyrka. Ämbetet framhöll vid sin behandling
av ärendet att byggnaden borde anses provisorisk i avvaktan på en
stenkyrka. Ja det provisoriska byggnaden av kyrkan det står ju
fortfarande kvar och ingen stenkyrka blev det alltså inte. |